Je rok 2 125 našeho letopočtu,
třicet let
po objevení zvláštní choroby, která proměňuje lidi ve hmyz.
Během té doby
přišlo lidstvo o dvě třetiny své populace.
Tělo ztvrdne zhruba během deseti minut.
Stane se odolným proti nožům i střelám.
Jak popisuje ve své knize Evoluce k bezhlavosti Emeth Chilio,
brutální proměna člověka na hmyz trvá 20 minut.
EVOLUCE K BEZHLAVOSTI
Proměna začíná u končetin
a postupuje dále přes trup a krk až k hlavě.
Zabránit hrozbě
lze pouze odstraněním hlavy postiženého do dvaceti minut.
Malá Bo Peep.
Ztratila své ovečky.
A neví, kde je hledat.
Nech je být.
A ony se vrátí domů.
A budou mít své ocásky,
za sebou.
Malá Bo Peep...
Hmyz.
Ještě čerstvý.
Jine.
- Dávej pozor, Kidowe. - Radši se vraťme, dokud to jde.
UDRŽOVAT V SUCHU
Jestli tu ten poklad nechám a uteču,
moje pověst obchodníka je v troskách!
Hmyz sežere lidi.
A Jin pak sebere, co po nich zbude!
A ty jako hubitel máš povinnost mě doprovázet.
Skvělý podnikatelský plán!
Páni, plná bedna vodních filtrů!
Hele, Kidowe! Generátor! Dokonce nejnovější model!
Výlet se fakt vyplatil.
Jen se podívej na ten poklad.
Jestli to zničíš, tak...!
Jine, hmyz je tady!
Kidowe, je to na tobě!
Cože? Proč?
Jdi po nich!
No skvěle!
Dolů!
Ilie!
Kidowe, kam to jedeš?
Jsi v pořádku, Kidowe?!
Kidowe!
Ne! Kidowe...
Prosím, nevracej se a nestraš mě.
Slibuji, že se o tvé věci postarám.
Ne! Jsou ještě živí!
Jste... hubitel?
Jo.
Prosím... postarejte se o mou dceru...
Ilii.
Prosím, vemte ji...
k matce...
Tanii.
Prosím.
Dobře.
Vaše dcera je v bezpečí.
Buďte klidný.
Nezodpovědné, s dítětem...
Dýchá?
Myslím, že ano.
Hele, probudila se, Kidowe.
Tati! Kde je můj táta?
Kde je táta?!
Uklidni se, holčičko. Jsme u hmyzí klece.
- Pusťte mě! Táta je zraněný. - Neřvi...
Potřebuje pomoc!
Už je pozdě.
Ne! Tati!
Tati!
Už je mrtvý. Pojď.
Ne, nemohu ho tu jen tak nechat.
Pusťte mě!
To si nezasloužila!
Tvůj otec si před smrtí přál,
abych se o tebe postaral.
Budu se o tebe starat, dokud nenajdeme tvou matku.
Ale nepomůžu ti, pokud se nebudeš sama snažit.
Jestli chceš umřít, prosím.
Kidowe...
Dej si na to led.
Děkuji.
Promiň, je trochu nevrlý.
Copak?
Bolí to?
Podívej, bolí ji to!
Máš radost, ty sadisto!
Buď zticha a řiď!
Tati!
- Pokračujte. - Děkujeme.
Makáte až do noci?
Riskovali jsme kvůli tomu život!
Hubitel?
A co?
Díky!
Je mu zle.
To mi ještě chybělo.
K čertu s těmi hubiteli!
Žádné nepotřebujeme.
Protihmyzí tanková armáda E-05
Východních spojeneckých sil
se postará o mír a pořádek sama!
Jasné?!
Cos to říkal?
Tak do toho!
Ale, ale.
Co takhle společně nesnášet brouky a napít se na to?
Tanky, povídáš?
K čertu s hubiteli i tanky!
Dolijte mi někdo!
Pomozte mi!
Tři, čtyři?
Do háje.
Zatracení cagasteři.
Ne, zasáhneš chodce.
- Kidowe! - Pane!
Kidowe! Kde máš pušku?
Jdi mi z cesty, hubiteli!
Děkuji, pane!
Pošlu formulář. Zítra si přijďte pro deratizační odměnu.
Děkuji!
Přijďte zas!
Vodu!
To je mi ale roztomilý malý host.
Bojí se tě.
Jsi pitomec.
Ahoj, krasavice. Jak se jmenuješ?
Ilie.
Ahoj, Ilie.
Promluvíme si později.
Ať si odpočine v mém pokoji.
Jistě.
Neboj se. Tady jsi v bezpečí.
Tak pojď.
Budu dole.
Když budeš něco chtít, zavolej.
Hned přijdu.
Celá se třásla.
Napadl je hmyz a přišla o otce.
Pak přijde sem a hned se setká s čerstvě nakaženým cagasterem.
Vypadá v pořádku?
Chvíli to bude trvat.
Aha.
Mario, můžeš najít ženu jménem Tania?
Asi její matku, že?
Máš další stopy?
Ne.
Dobře, uvidím, co se dá dělat.
Co to dělám?
Hubitelé jsou meče!
Vražedná zbraň
nemusí mít srdce!
Cagasteři nejsou lidi.
Bez váhání jim setněte hlavu!
Bez ohledu na to,
kdo to je.
Když jsi hubitel,
musíš zabíjet.
Jsi nástroj bez srdce.
Cože? Zmizela?
Zdá se, že odešla,
když jsem to tu chystala.
Musíš ji najít a přivést zpět.
Kam jdeš, Kidowe?
Odešla z vlastní vůle.
Takže to není náš problém.
Je ti jedno, co s ní bude?
Je.
Já už se o ni nestarám.
Cos to řekl?
Takové velké město.
Žádné farmy, žádná pole.
Hrozně se od vesnice liší.
Je tady tolik lidí,
ale nikoho neznám.
Tati...
jsem tady.
Tati!
Ne.
Chci jít domů.
Právě odjíždí do Bazaru po Východní trase.
Autobus východního okruhu odjede za pět minut Jižní branou.
Počkejte! Chci nastoupit!
Potřebuji se dostat do A-47!
Chci jet domů do A-47!
Jede ten autobus do A-47?
Kdyby tenhle autobus vyjel z města,
ve vteřině by bylo po nás.
Právě odjíždí na trhy.
Počkejte! Prosím, vemte mě do A-47!
Prosím, zastavte!
Stůjte!
Co tu děláte za bugr?
Pomoz mi, Jine!
Začali se rvát, když utekla ta holka.
Cože?
Přišel jsem vrátit fotku.
Proč mám tu malou potvoru hledat?
Když jsi to slíbil,
tak se o ni musíš postarat!
Právě přišla o otce.
Přestaň všechno brát podle sebe.
Kidowe...
Nemá to cenu.
Nemá dostatek soucitu,
aby šel tu holku hledat.
Mýlíš se.
On v ní jistě vidí sebe.
Ten idiot.
NEBUDU VÁS OBTĚŽOVAT.
Je mi to líto.
Blbec.
To nedává smysl.
Ne, tati!
Tati!
Běž si, když chceš.
Ale stejně budeš pořád sama.
Pamatuji si...
ten pocit.
Ne!
A dost!
Nechte mě!
Nechte toho!
Dál nechoď!
To chceš umřít?
Ty malá... Pěkně se omluvíš!
Utečte!
Oni to nemyslí špatně.
Je tady spousta zlých lidí.
Proto si to občas nasazujeme.
Jsem Naji. Jak se jmenuješ?
Já jsem Ilie. Děkuji za pomoc, Naji.
Tohle nenecháme jen tak, co?
Pojď se mnou!
Děkuji.
Bydlíš tady celý život?
Zdá se ti to hrozné, co?
Vůbec ne!
Západní brána bývala žádané místo.
Ale jeden člověk se pak proměnil v cagastera.
Ostatní ho včas nezničili a on všechny povraždil.
Nakonec bránu zavřeli,
aby tak snížili ztráty.
Obyvatelé tam shořeli i s broukem a bylo.
To je strašné.
Kdo to udělal?
Hubitelé a armáda.
Hubitelé?
Hej.
Neviděl jste ji?
Dědečku, jsem doma.
To je kamarádka Ilie.
Ráda vás poznávám.
Našel sis holku?
Ne! Už aby tě postihla demence, ty zvrhlíku!
Ilie, něco ti ukážu.
Krásné, že?
Západ slunce ze Západní brány
všichni v 05 obdivovali.
Odkud jsi přišla? Odnikud tě neznám.
Z Bazaru?
Ne.
Můj domov
je v Oblasti A, na západ daleko odtud.
Jsou dobré.
Děkuji.
Neměli jsme skoro žádné
obchody ani domy.
Bylo tam více ovcí než lidí.
Žila jsem s otcem a starala se o ovce.
Elektřinu a telefon měl jen starosta.
Pro vodu jsme museli chodit velmi daleko.
Když přišli divocí psi,
oba jsem byli vzhůru, dokud jsme je nezahnali.
Ale domů se už nevrátím.
A táta je...
Víš,
než to tu všechno vyhořelo,
moc si z té doby nepamatuju.
Ale až vyrostu,
bude tohle domov, na který si pamatuju.
Když jsem řekl dědečkovi, že mě trápí,
že si nepamatuji, jaké to bylo předtím,
řekl mi: „Podívej se na západ slunce.
Tvůj domov je místo v 05 s nejkrásnějším západem slunce.
I když cagasteři zabijí spoustu lidí,
nebo armáda spálí města na popel,
západ slunce zůstane pořád krásný.“
Takže tento výhled je tvůj domov.
Ten výhled se nikdy nezmění.
Ten výhled je můj domov.
I když jednou odsud budu muset odejít,
na tenhle západ slunce nezapomenu.
Nebudu smutný ani zoufalý.
Budu pyšný na to, jak tu bylo krásně.
Pamatuj si ho taky, Ilie.
Jo.
Malá Bo Peep ztratila ovečky.
A neví, kde je má hledat.
Nech je být, a ony se samy vrátí domů...
V lese rostl strom s bílými květy.
Kvetl vždy jen chvilku na jaře
a táta na to nikdy neměl čas.
A tak jsem porušila zákaz a vydala se květy sama hledat.
Odpusť mi! Hledala jsem ten rozkvetlý strom!
Ale nenašla jsem ho.
Ilie, podívej se nahoru.
Na to také nezapomenu.
Musím se tam vrátit.
Někdo mě zachránil.
Ale je tak zlý. Klidně si mě udeřil.
Skutečně? Byl to chlap?
Co za chlapa udeří holku?! Je to sadista! Zvrhlík!
Ale kdyby to neudělal,
myslím, že bych tam jen seděla, plakala a čekala na smrt.
Takže se musím vrátit.
Asi se teď na mě zlobí,
ale taky má možná strach.
S tátou se už domů asi nevrátím,
ale nikdy nezapomenu.
Už nebudu dál utíkat.
Jo!
Ale utekla jsem z vlastní vůle.
Nechala jsem i vzkaz.
Páni.
Naji!
Co je? Najíme se později.
Ne, stavil se tu štědrý mladý muž.
Co je to?
Nechtěl po tobě nic divnýho, že ne?
Ne, spíše...
abych prý to dal jí.
Na, je to pro tebe důležité, ne?
- Ano. - Byl to pohledný, ale mrzutý mladík.
- Pan Kidow? - Taková škoda.
Zdá se, že už kluka má.
Tak to není!
Ilie! Tak zatím!
Děkuji za všechno!
Krásné holky, štědří hoši...
Dnešek se vydařil.
Přišel si pro mě a já...
Bála jsem se pana Kidowa, paní Mario a celého města
a utekla jsem z kantýny.
Už nejsem malá holka.
Počkejte!
Omlouvám se. Otci jste slíbil,
že mi pomůžete najít mou matku.
Promiňte, že jsem utekla.
Sliby dané mrtvým splním.
To je vše.
Pane Kidowe...
Toho pana si nech. Jen Kidow.
- Jedeme, prcku. - Prcku?
Dobře!
- Co je to? - Nesahej na to.
Co je to?
Nesahej, povídám.
Co je to, bojiště?
Buďte zticha a makejte. Než se vrátí, musí se to tu jen blýskat.
Jasně...
Ilie!
Paní Mario.
Jsem tak ráda, že ses vrátila.
Ilie!
- Vítej zpátky, Ilie! - Je to špinavé!
Když tu nejsi, tak se s ním nedá vydržet, Ilie!
Překlad titulků: Roman Placzek